Mitt namn är Kessel. Jag leder FBI:s-
- och justitiedepartementets grupp mot sinnessjuka brottslingar.
I de mest extrema fallen är kriminalteknologin otillräcklig.
För att hitta de här brutala och svårfångade psykopaterna-
- tar vi hjälp av civila med särskilda förmågor.
Catherine Deane var en av dem.
Nu har vi funnit en ny.
Kapten Skylar, rapporterar till 217. Jag upprepar, 2-1-7. Hör du mig?
Uppfattat.
Vi vänder. Det borde vara ovanför er.
Det ser ut som en övergiven fabrik.
Den omges av en stenmur. En fästningsvall.
Vilken kurs ska vi ha?
Var är stället?
Det här är kapten Skylar. Vi letar efter en övergiven fabrik.
En byggnad i sten.
Kursen uppfattad, över.
Airship är på plats.
Kan ni bekräfta det här?
- Fortsätt mot 217. - Jag ser den.
Förlamningen börjar släppa.
Uppfattat. Vi närmar oss.
Alla ska vara redo så fort vi är på plats.
Uppfattat. Airship 1, vi väntar.
Var är de?
Snälla, hjälp mig. Jag ber dig.
Hon minns bara lådan. Hon ser inget. Inte jag heller.
- Vänta! Hans armband. - Nej.
- Jag kan se vad han ser. - Nej.
Var är hon?
- Du vet vad som pågår där nere. - Det är ingen fara.
- Vi behöver nåt. - Är du säker, Maya?
Ja.
- Okej. Vi väntar på Maya. - Okej.
Hjärta eller själ? Den eviga frågan.
Människokroppen klarar mycket.
Men utan hjärta eller hjärna återstår inte mycket.
PARAPSYKOLOGI
Är det du, Maya?
Nu!
- Han vet att vi är här! - Skylar, nu!
Berätta vad du ser.
Du sa att du hade honom.
Packa ihop allt. Vi är klara här.
Han är borta och hon är död. Bra jobbat, agent.
- Varför kan du inte beskriva honom? - Jag kan bara inte. Jag kan inte.
Okej. Det gör inget.
- Det är inte ditt fel. - Självklart inte.
Nästa tjej han dödar är inte heller ditt fel.
Oroa dig inte, Maya. Vi kommer att ses igen.
ETT ÅR SENARE
Tack.
Victoria Austin. En tjej från trakten.
Samma märken som på förra kroppen.
Och jag gissar på att dödsorsaken är densamma.
Jag har inte gjort det här länge men jag har aldrig sett nåt liknande.
Samma märken, ålder, kroppstyp... Vi har en seriemördare, killar.
Seriemördare? Hon blir mitt första.
Vi hade många i Los Angeles. Det var bra för deras coroner.
Han skrev ett par böcker. Det vore kanske...
- Nu får du ge dig. - Det är federalt nu, va?
Sheriff.
En flicka på universitet har rapporterats saknad.
Det är din systerdotter. Penelope.
Så hur funkar det?
Jag behöver ett föremål med anknytning till hans inre.
Kan du se min Billy då? Se in i hans inre?
Inte in i hans medvetande men jag kan se hans minnen.
Och förhoppningsvis kan det leda oss till honom.
Jag kan inte tacka dig nog.
- Tog du med dig ett föremål? - Ja.
- Här är han. - Billy.
Maya. Det var ett tag sen.
- Vad vill du, Kessel? - Jag behöver din hjälp.
- Jag jobbar inte för FBI längre. - Hon har viktigare saker för sig.
Varför just nu? Det kan vara vem som helst,
Gränsöverskridaren är tillbaka.
- Jag kan inte göra det. - Kom igen, Maya.
Vi tog honom nästan för ett år sen. Tack vare dig.
Nej, tack vare mig är Sarah Miller död.
Jag har ägnat de tre senaste åren åt att jaga honom.
Jag tänker inte göra det mer.
- Och nu är han tillbaka. - Jag lägger det bakom mig.
Du verkar ha lyckats bra med att lägga det bakom dig.
Han har tagit ett nytt offer.
För ungefär ett dygn sen.
Så du vet exakt vad han gör med henne nu.
Hör nån mig?
Snälla, hjälp mig! Snälla!
Snälla, jag gör vad som helst.
Jag lovar att inte säga nåt. Jag ska inte säga var du är.
Jag ska få dig att tigga om döden.
Men först ska jag döda dig.
Herregud!
Snälla. Kanske är det sista gången.
Jag hjälper dig skaffa tjejer om du släpper mig.
Snälla, gör inte så här. Jag vill leva.
Döda mig bara. Jag vill dö.
Säg till min familj att jag älskar dem.
Vill hon ha mig nära familjen? Det var inte särskilt genomtänkt.
Gör det inte! Gör det inte!
Jag ber dig. Gör det inte.
De har alla nåt att säga.
Vad gör du?
Herregud!
Jag vet inte. Jag fattar inte.
Det finns ingenstans att gömma sig. Jag får inte fram nåt. Du?
Vi har finkammat platsen.
Enligt pojkvännen parkerade hon här.
- Han ljuger kanske? - Kanske det.
En konduktör på Western Railroad såg en marinblå Acura Legend-
- stå parkerad vid lokstallarna kvällen Penelope försvann.
- Hittar du nåt? - Ja.
Däckspåren stämmer överens med en marinblå Acura Legend.
- Hon tog kanske upp en liftare. - Det betvivlar jag.
Se er omkring och försök hitta nåt.
Han ser vilken färg bilen har genom att studera däckspåren.
Du är inte den enda som är synsk.
Konduktören såg bilen stå här kvällen hon blev bortförd.
- Du måste tillhöra FBI. - Ja.
Hon verkar ha kört härifrån.
Ingen punktering, ingen oljeläcka...
- Inga problem med bilen. - Än sen?
- Varför parkerar en ung tjej här? - Hon blev kanske stoppad.
- Och vem stoppar folk? - Polisen.
Vi vet att han är medicinskt kunnig. Han väcker offren till liv igen.
Personligen tror jag att han är snut.
Han vet hur vi jobbar. Vad vi letar efter.
Och han lämnar kvar saker som ska få oss på villospår.
- Det tyder på att det är en polisman. - Det är en bra teori, agent.
Därför misstänker jag alla lokala poliser.
Vad har vi här?
Ett stövelavtryck! Som dina. Samma storlek också.
Men du har inte varit här än. Eller har du varit här tidigare?
Inget dåligt polisarbete.
Det ser ut som ett par 45:or.
Tillverkade av Dick's. Finns nog bara 100000 i staten.
Tack vare dina iakttagelser är bara halva staten misstänkt.
Men ni förstår säkert att jag inte vill har er här.
- Det handlar om min systerdotter! - Om det är han är det federalt.
Jag vill slippa sätta dig i knipa så ställ dig bakom avspärrningen.
- Ja, visst. - Jag menar allvar.
Låt mig prata med dig.
Och jag vill inte sätta dig i knipa så jag ska berätta hur vi gör här.
Du tror kanske att det enda vi kan är att spotta och tugga tobak-
- men jag har gjort det här i tio år. Så nu gör vi det enkelt för oss.
På så sätt undviker vi all förvirring om vem som bestämmer.
Vi borde kunna samarbeta, inte sant?
- Ja. - Ja?
Bra att vi förstår varandra.
Sheriff Harris? Hej.
Så du läser andras tankar? Är det sånt de lär ut på FBI?
Nej. Det lärde jag mig själv.
- Det har hittat nåt. - Okej. Ursäkta, Maya.
Duncan. Kom så kollar vi upp det.
Det kan vara en bit av offrets skjorta.
- Det är inte Penelopes hår. - Jag låter DNA-testa det.
Han har äntligen begått ett misstag.
Det här kan kanske ge oss nåt.
Så ni har ett medium i FBI nu?
Hon är mer än ett medium. Hon var ett av hans första offer.
Han dödade henne sex gånger. Hon är den enda som har överlevt.
Så vad gör hon? Läser hon tankar eller kanaliserar hon energi?
När man dör frigörs endorfiner. Som en nära döden-upplevelse.
När hon dog sex gånger kom störtfloden av endorfiner-
- att väcka till liv delar av hjärnan som vanligtvis inte utnyttjas.
Ni tog en chockskadad kvinna och intalade henne att hon är synsk.
- Bra jobbat. - Nej, hon sökte upp oss.
Iaktta henne. Hon kan vara rätt övertygande.
Det här är neurotoxin.
Det får alla muskler i kroppen att sluta fungera på direkten.
Jag höll på att glömma.
- Säkrast för dig att jag dör nu. - Varför?
För om jag inte gör det kommer jag döda dig.
Låt mig kolla din puls. Jag är f.d. Ambulanssjukvårdare.
Vad hände?
Pulsen är normal.
Jag vet inte. Måste ha fått en flashback.
Jag borde inte ha tagit bort dem.
- Vad gör de för nytta? - Det är en säkerhetslösning.
Om jag dör i hans sinne så dör jag i verkliga livet.
Du tror väl ändå inte att hon kan läsa tankar?
Hon må ha dött sex gånger men det gjorde henne inte synsk.
Hur kom du undan från honom?
Om jag får fråga.
När han återupplivade mig för sjätte gången-
- var min puls så svag att han trodde jag var död.
Det var bättre än att få hjärtat utskuret.
Jag känner inte många tjejer som skulle repa sig efter nåt sånt.
Kan du vänta utanför?
Jag ber om ursäkt.
Jag förstår inte, Kessel.
Varför ser jag mig själv? Jag förstår inte.
Det kan bara vara så att...
Herregud.
Jag hade på mig den här när han hade mig.
Maya, han leker med dig.
Han visste att jag skulle försöka fånga honom.
Han vet att jag måste ta mig in i hans sinne.
Minns du hur det gick senast? Nej, Maya! Det är över.
Vi väntar på DNA-analysen av hårstrået.
De ringde från labbet. Vi borde få svaren snart.
Bra.
Ni tjejer kan väl hålla varandra sällskap?
Jag låter dig veta vad vi får fram.
Vad ritar du?
Inte mycket.
Jag kan se själva brottet. Var det äger rum, massa detaljer...
Jag kan se Gränsöverskridaren. Men jag kan inte se hans ansikte.
Toppen.
Jag fejkar inte, Harris. Jag är inte galen.
Okej.
Låt oss anta att du kan se in i andra människor...
- Berätta hur det fungerar. - Får jag se din ring?
- Min ring? - Ja.
Okej. Varsågod.
Du kraschlandade. En helikopter.
Ja.
Afghanistan. Vår Cobra blev nerskjuten.
Det är hemligstämplad information.
Jag kan rädda din systerdotter.
Okej.
Och det här?
Då kör vi.
Idag ska vi prata om elektricitet.
Inte mer, jag ber dig.
Visste du att hela kroppen drivs av elektriska laddningar?
Det är rätt otroligt.
Om hjärtat slutar slå kan en enda stöt få igång det.
Snälla, jag klarar inte mer.
Om man utsätter ett fungerande hjärta för samma stöt...
...så stannar det. - Snälla.
- Det här kan kännas lite. - Snälla. Snälla, gör det inte.
Gör det inte.
Vet du vad?
Jag ska inte göra det. Förlåt.
Jag ska inte göra nåt så lugna ner dig.
Okej?
Det trodde du, va?
Allt bra?
- Såg du hans ansikte? - Nej, jag såg inget.
- Är Harris kvar? - Vad har hänt?
Det är hans DNA. Det är han som är Gränsöverskridaren.
- Vad i helvete ska det här betyda? - Ge mig ditt vapen.
Är du säker?
Vi måste till platsen där Penelope stannade med bilen.
Det här tar för lång tid. Jag borde gå in i honom.
Det är bara så underligt.
Att de här däckspåren är här i leran.
Han har gott om torrt underlag men väljer att parkera i leran.
Han ville att du skulle hitta tröjan och hårstråna.
Så han lämnade spåren med flit.
Penelope var redan medvetslös.
Ja. Skylar hade fel. Det var inte Penelope som stannade.
Det var Gränsöverskridaren.
Vad i helvete? Hallå där! Kom!
Du måste prata med mig.
Inte prata kanske, men du måste ge mig DNA.
Det kommer leda oss till Gränsöverskridaren.
Sen skriver jag ett bokkontrakt.
Det blir kanske en film av det. Det blir säkerligen en tv-film.
Och sen...
...Oprah.
- Vad håller du på med? - Jäklar.
Harris, halva kåren letar efter dig. De tror att du är mördaren.
- Tror du på det? - Hej.
Jag behöver ta en titt på det andra offret.
- Tur att hon fortfarande är här. - FBI tvingar mig stressa igen.
Som det första offret. Inget DNA, inga avtryck, inget.
Om man lägger henne till de andra så är hon hans 23:e offer.
- Jag kan få skit för det här. - Jag behöver bara ett par minuter.
- Harris, vi måste gå. - Vänta.
Han rengör allt, inte sant?
- Han plockar inte sprutor på gatan. - Han köper dem.
Bara medicintekniska företag säljer till sjukhus och kliniker.
En individ som köper stora mängder sprutor utmärker sig.
De har förteckningar över köparna.
Jag måste be dig om en tjänst.
Ta reda på vilka företag som har sålt sprutor till individer.
Och kolla upp vilka som har köpt en blodpump.
- Det gick fort. - Jag försökte säga det.
Kom!
Har ni några mynt?
- Har ni nåt? - Inget.
Fan! Kom.
Jag vet ett säkert ställe. Kom.
- Vad är det här för ställe? - Det kallas ett säkerhetshus.
Vi kan stanna här tills de utvidgar sökandet.
- Känner inte dina mannar till det? - Jag berättar inte allt för dem.
- Det är lika bra att börja. - Jag vill inte att du gör det.
- Hur ska vi annars göra? - Det är inte säkert.
Kessel förklarade hur Gränsöverskridaren kom undan.
Jag vill inte att du varskor honom.
Jag tappade kontrollen.
Jag tappade bort mig själv. Blev känslosam.
- Jag gav upp mina krafter. - Då borde du ta tillbaka dem.
- Få honom att förlora kontrollen. - Han tappar aldrig kontrollen.
Är du rädd för mörker?
Det är vad alla frågar när de får höra om lådan jag var instängd i.
Nej, svarar jag. Jag är rädd för ljuset.
Mörkret innebar att jag var säker.
När det blev ljust var han tillbaka. Då var det dags att dö igen.
Jag kan inte ens komma ihåg hur mitt liv såg ut innan.
Alla minnen är vaga.
Overkliga. Och de var allt jag hade.
Visste du att jag var konstnär?
Sen han tog mig har jag inte målat.
Jag sitter där i timmar och försöker rita hans ansikte.
Och kan inte göra det. Jag kan inte göra det.
- Han har stulit mitt liv. - Vi ska ta tillbaka det.
Vi ska ta tillbaka det.
Snälla, hjälp mig!
Jag sa åt dig att inte göra så.
Hej, Maya.
Närma er med försiktighet. Han kan vara beväpnad.
Man får inte äta i tjänstebilen.
Så vad hände?
- Inget. Inget hände. - Det var dumt av dig.
Inget hände, sa jag.
Tänk om galningen får reda på att du är här.
- Jag var i hans minne. - Du utsätter dig för fara!
Hursomhelst. Vad såg du?
Du hade rätt. Han tog henne på parkeringen.
Då måste vi åka dit.
Förlåt att jag inte har varit här. Det har varit så mycket nu.
Men du kommer att ha gott om tid för dina sista ord.
Du skulle bli förvånad om du visste hur lång tid det tar att blöda ihjäl.
Det blir alltid jag.
Förvånad, alltså.
Men låt mig varna dig. En del av flickorna...
...överlevde inte det här.
Jag är duktig men jag är inte Gud.
Inte än, i alla fall. Det var ett skämt.
Vad tråkig du är!
Vad såg du i Penelopes bil?
Det var en typisk collegetjejs bil.
En ryggsäck, några papper, en mapp, lappar, en ros...
- En ros? - Ja.
- Hade hon den utanför bilen? - Nej, den låg i bilen.
Bra.
Harris. Jag spårade sprutorna.
Jag hittade ingen som beställt en blodpump-
- men tre individer som beställt stora mängder sprutor.
Greg Richards, David Berkowitz och Arnold Thompson.
- Vad hette den andra? - David Berkowitz.
Det är Son of Sams namn. Ge mig adressen.
- 403 Fordham Street. - Okej, tack.
Gå inte in i honom igen. Då kan jag inte döda honom.
Jag tänker inte låta det hända igen. Vi kommer att rädda Penelope.
Om du får tillfälle att skjuta...
...så ska du göra det.
- Det kan jag inte. - Jag har varit död förr.
- Jag vet det. - Lova mig.
Jag lovar att jag ska skjuta.
Titta här.
Det luktar som kloroform. Han sövde nog henne med det.
- Jag kan ta mig in i honom. - Jag vill inte att du gör det.
Om han känner din närvaro...
Kan du koppla mig till agent Skylar?
Vart ska du?
- Till labbet för att analysera det. - Det behövs inte.
- Nåt måste jag göra! - De kommer att gripa dig.
Stygga flickor. Båda två.
Jag vet hur han tänker döda henne.
Jag kan inte låta det ske. Hon tillhör min familj.
Du måste låta mig gå in i honom.
Det har gått 40 timmar. Hon har varit död sex gånger.
Du får inte gå nu.
Jag tänker inte låta henne dö. Inte en gång till.
Jag lovar.
Gjorde det ont? Men vad är smärta?
Bara små signaler som dina nervändar-
- skickar till din hjärna.
Så här. Känner du det?
Nu skickar jag ström rakt in i ditt nervsystem-
- vilket skapar känslan av smärta utan nån som helst kontakt.
Visst är det makalöst? Om jag skulle fortsätta vrida här-
- skulle jag orsaka så mycket smärta att hjärnan får kroppen att lägga av.
Jag finner det... Känn bara.
Vänta! Det här vill jag spela in.
Skrik. Ut med det. Skrik bara.
Du är inte den första. Kom igen!
Okej!
Förbannade ström!
Nej!
Ser du vad du har ställt till med?
Jag ber om ursäkt...
Jag måste kolla upp strömmen.
Allt bra?
- Ja. - Vad såg du?
En fabriksbyggnad med en stor bassäng.
Den ser ut att ha stått där länge.
Det måste vara kemikaliefabriken. Utanför stan vid järnvägen.
Vänta, en sak till. Det är kanske oviktigt.
Jag sa att jag är rädd för ljus. Han är rädd för mörker.
Nu så.
Fan. Skylar.
Åk till kemikaliefabriken. Jag kommer så fort jag kan.
- Händerna, Harris. Var är Maya? - Hon letar efter Gränsöverskridaren.
Enligt DNA-analysen har du mördat dem.
Du måste följa med mig.
- Imponerande. - Maya gick in i honom.
Han är i kemikaliefabriken. Hon är på väg dit nu.
Vänd dig om. Händerna på huvudet.
Skylar, du har fel. Hon är där själv.
Både hon och Penelope kommer dö och det är ditt fel.
Kom igen, Finch. Du måste lita på mig.
Du vet att jag gör det. Men det här är federalt.
- Du måste släppa mig, Finch. - Det kan jag inte göra, sir.
Dessutom har vi inga bilar här.
Du skulle få gå till brandstationen och låna en ambulans eller nåt.
- Vad sa du? - Töm dina fickor.
Nej, innan det.
Att du måste låna en ambulans?
Det var inte meningen att skrämmas. Kessel skickade mig.
Du borde inte vara här ensam.
- Var kan hon vara? - Vi kommer hitta henne.
Sätt dig i bilen så länge. Harris är på väg.
Nej, vi måste hitta henne.
Lita på mig. Sätt dig i bilen. Harris kommer snart, okej?
Jag går in och tar en titt.
- Men... - Jag höll på att glömma.
Harris bad mig ge dig den här. Du glömde den på stationen.
Vet du vem mördaren är?
- Tänker du erkänna? - Kul, Skylar. Det är inte jag.
Men du har rätt på en punkt. Han är polis.
En polis med medicinsk utbildning. En före detta ambulanssjukvårdare.
Med ett armband som säger att han inte tål penicillin.
Som har skåpet bredvid mig och lätt kan ta ett par hårstrån.
Och han är med Maya just nu.
Åk. Ta helikoptern. Jag skickar enheter på marken.
Va?
Nej!
Kommer du ihåg mig?
- Vad är det här för ställe? - Det är min lekplats.
Min hjärna. Min värld. Det är här jag förvarar dem.
Du vet, offren du inte kunde rädda.
Kommer du ihåg mig nu?
- Hur? - Vadå hur?
Hur dolde jag mig? Hur har jag gjort det här?
Hur har jag behållit min skönhet?
Svaret är detsamma. Timmar av förberedelse.
Upp med dig.
Du vet väl att jag bara gör mitt jobb?
Är vi kvitt?
Bra.
Stanna här. Jag litar inte på dig.
Det är dags för avslöjandet! Vill du veta min hemlighet?
Kunskap är halva svaret.
Den andra halvan är döden så vi håller oss till det här.
Det handlar om kontroll!
Ljus, mörker, det kollektiva omedvetna.
Jung visste. Freud trodde sig veta.
Jag lever och andas det. Och nu ska jag bli det.
När jag hade dumpat din kropp, vilket jag gjorde för tidigt...
...började underliga saker hända. Jag börja hysa tankar-
- och minnen som inte var mina.
Att ha dig här inne...
...var minst sagt förvirrande. Jag flippade ur.
Men genom att studera neurologi och paraneurologi-
- insåg jag snart hur din gåva fungerar.
Så nästa gång du försökte ta dig in i mig...
...innan FBI gav dig skyddsdosan, var jag redo att ta emot dig.
En synaps avbryts här uppe och blodflödet avleds.
Och hur mycket du än försöker-
- så kan du inte minnas hur jag ser ut.
Penelope?
- Jag ser fram emot att börja. - Du har planerat det här.
Du förstod väl att jag inte skulle släppa dig?
- Varför är jag så unik? - Det är en bra fråga.
Tja...
...för det första är du den enda som jag kan ha så här.
För det andra...
Det enda som överträffar att tortera en kvinnas kropp-
- är att tortera en kvinnas inre.
Fröken?
Var är du?
Visst är det synd? Visst önskar du att du kunde?
Visst önskar du att du kunde minnas?
Visst önskar du att du kunde behålla kontrollen?
Du har orsakat så många onödiga dödsfall.
Tycker du inte att det är synd?
Tycker du inte det? De tycker det.
Kommer du ihåg det här? Din femårsdag. Så söt.
Borta.
High school-balen. Vilka magiska stunder.
Borta.
- Titta! En konstnär i arbete. - Nej!
Borta. Har vi kul än?
Dina minnen tillhör mig.
Och jag tänker fortsätta tills bara våra stunder återstår.
Tills du bara har mig.
Kommer du ihåg det här? Det kommer vara ditt enda minne.
- Det är det enda jag tänker lämna. - Du kan inte göra så här!
Det är redan gjort. Dina minnen tillhör mig.
Det är ingen fara.
Jag bryr mig inte om dina sista ord.
Var är Gränsöverskridaren?
Du vet vad han gör med henne.
Jag vet.
Säg inget.
Han kommer döda mig. Jag vill inte dö.
Du är starkare än han.
Få honom att tappa kontrollen. Du har styrkan.
Styrkan finns i dig. Ta tillbaka din styrka.
Få honom att tappa kontrollen. Han är rädd för mörker.
Okej!
Då har det har blivit dags för frågan jag ställer till alla.
Hjärta eller själ?
Fan också!
Nu kan du inte se mitt ansikte.
Var är du? Vad händer?
Kom igen, Duncan. Minns du inte? Det handlar om kontroll.
Tänd! Jag behöver ljus!
På grund av dig föredrar jag mörker.
Det var inte meningen att lämna dig i mörkret.
Hej, sheriff.
Bra att du är här. Jag skulle precis kolla strömmen.
Jag fungerar inte utan ljus.
En människa fungerar inte utan ljus.
Stanna där. Så ja.
Du kan inte skjuta mig. Jag har allt du behöver här.
Har du några sista ord?
Subba!
Var är det?
Få inte panik nu! Det roliga har bara börjat.
- Du kan inte göra så här! - Du tror du vet allt. Du vet inget.
Penelope! Mår du bra?
Okej, vänta här.
Det är Harris. Jag har Penelope.
Det kommer ordna sig.
Vänta här.
Jag har folk på väg. Jag måste gå.
- Njut av mörkret. - Nej!
- Släpp henne, Duncan. - Hej, sheriff. Okej...
Så här gör vi. Gå härifrån annars skär jag halsen av henne.
- Jag skär och slänger ner henne. - Det är slut nu.
Du har rätt. Det är slut nu.
Vänd dig om och gå. Vänd om!
Vänd om!
- Okej. - Duktig pojke.
Harris! Du lovade.
Ja, jag lovade.
Innan du dör vill jag ge dig en sak.
Döda mig inte. Jag vill inte dö.
- Det är mina flickor. - Inte längre. Jag tar tillbaka dem.
Tillsammans med livet du stal från mig.
Om jag dör, dör du.
Jag har varit död förut.
- Välkommen till mörkret. - Nej!
Maya? Maya? Maya, hur är det?
Kom igen, Maya.
Vakna, Maya. Vakna!
Hur mår du? Kom.
- Du fick tillbaka ditt liv. - Tack.
Text: Joakim Troué www.sdimediagroup.com